Hjælp! Forgrædt og vred
Hjælp! Forgrædt og vred
Hej allesammen
Jeg faldt lige over denne side da jeg prøvede at finde noget information om herpes på nettet, og har simpelthen haft den værste dag så tænkte jeg ville dele min historie herinde og forhåbentlig finde nogen, som bare har det på fuldstændig samme måde som mig omkring denne utrolig ubehagelig dumme virus..
Jeg blev smittet for halvandet år siden da jeg var 20 år, og fik en uge efter et forfærdeligt smertefuldt udbrud, jeg vidste faktisk ikke så meget om det, og boede på dette tidspunkt i Asien(praktik ophold) så blev nødt til at tage til en international læge, som egentlig ikke kunne fortælle mig så meget om det. Men jeg blev sat i behandling og det forsvandt så igen. Jeg kan huske da jeg fik det konstateret af lægen, at jeg græd i flere timer og hele natten. Tror faktisk jeg græd uafbrudt i to uger, fordi jeg synes det var så uretfærdigt, ISÆR fordi at jeg IKKE havde ubeskyttet sex, så syntes virkelig bare at jeg havde trukket nitten.
Månederne efter kunne jeg slet ikke slappe af, hver gang der bare var lidt på vej gik jeg fuldstændig i panik, men der kom aldrig et udbrud. Så gik der halvandet år, og jeg havde ingen sexlyst overhovedet, og var heller ikke sammen med nogen i halvandet år, og normalt har jeg været glad for sex og haft et godt forhold til det, men min lyst forsvandt fuldstændig. Så her for to måneder siden fik jeg et udbrud, min læge fortalte mig så at jeg var meget heldig med hvor udbruddet sad og at mine udbrud var så små at jeg kunne klare det med at behandle med creme. Det blev jeg selvfølgelig super lettet over. Men den glæde holdte desværre ikke længe. I min gode tro om at jeg lige var begyndt at lære at leve med det, så sker det at jeg bliver rigtig syg og lægger med feber, hvilket sker her i sidste uge, og så kommer der lige pludselig et kæmpe massivt udbrud, næsten så stort som det første man har, men det sad ikke der det plejede at sidde, så troede faktisk det var eksem for en allergisk reaktion. Her i morges fik jeg så test resultaterne af min læge på, at udbruddet altså var herpes og ikke eksem.
Har grædt hele dagen, ved egentlig ikke hvorfor fordi jeg er jo 'afklaret' med at jeg har herpes, men tror mere det er det at jeg troede kun jeg ville få disse små udbrud, og nu står jeg bare med dette mega udbrud og skal i pille behandling igen.
Undskyld for min lange roman, jeg havde bare virkelig brug for at komme ud med min historie og følelser omkring det til nogle som forhåbentlig forstår hvad jeg snakker om.
Har I gode råd om hvad man kan gøre, og hvordan man lærer at leve med det? Fordi ja jeg ved godt at det jo bare er en virus egentlig, men det der er slemmest for mig er tanken om, at der er chance for jeg kan videregive denne virus til andre, og det ville virkelig være forfærdeligt hvis det skete..
Med venlig hilsen en meget forgrædt pige, der har startet weekenden rigtig dårligt ud..
Jeg faldt lige over denne side da jeg prøvede at finde noget information om herpes på nettet, og har simpelthen haft den værste dag så tænkte jeg ville dele min historie herinde og forhåbentlig finde nogen, som bare har det på fuldstændig samme måde som mig omkring denne utrolig ubehagelig dumme virus..
Jeg blev smittet for halvandet år siden da jeg var 20 år, og fik en uge efter et forfærdeligt smertefuldt udbrud, jeg vidste faktisk ikke så meget om det, og boede på dette tidspunkt i Asien(praktik ophold) så blev nødt til at tage til en international læge, som egentlig ikke kunne fortælle mig så meget om det. Men jeg blev sat i behandling og det forsvandt så igen. Jeg kan huske da jeg fik det konstateret af lægen, at jeg græd i flere timer og hele natten. Tror faktisk jeg græd uafbrudt i to uger, fordi jeg synes det var så uretfærdigt, ISÆR fordi at jeg IKKE havde ubeskyttet sex, så syntes virkelig bare at jeg havde trukket nitten.
Månederne efter kunne jeg slet ikke slappe af, hver gang der bare var lidt på vej gik jeg fuldstændig i panik, men der kom aldrig et udbrud. Så gik der halvandet år, og jeg havde ingen sexlyst overhovedet, og var heller ikke sammen med nogen i halvandet år, og normalt har jeg været glad for sex og haft et godt forhold til det, men min lyst forsvandt fuldstændig. Så her for to måneder siden fik jeg et udbrud, min læge fortalte mig så at jeg var meget heldig med hvor udbruddet sad og at mine udbrud var så små at jeg kunne klare det med at behandle med creme. Det blev jeg selvfølgelig super lettet over. Men den glæde holdte desværre ikke længe. I min gode tro om at jeg lige var begyndt at lære at leve med det, så sker det at jeg bliver rigtig syg og lægger med feber, hvilket sker her i sidste uge, og så kommer der lige pludselig et kæmpe massivt udbrud, næsten så stort som det første man har, men det sad ikke der det plejede at sidde, så troede faktisk det var eksem for en allergisk reaktion. Her i morges fik jeg så test resultaterne af min læge på, at udbruddet altså var herpes og ikke eksem.
Har grædt hele dagen, ved egentlig ikke hvorfor fordi jeg er jo 'afklaret' med at jeg har herpes, men tror mere det er det at jeg troede kun jeg ville få disse små udbrud, og nu står jeg bare med dette mega udbrud og skal i pille behandling igen.
Undskyld for min lange roman, jeg havde bare virkelig brug for at komme ud med min historie og følelser omkring det til nogle som forhåbentlig forstår hvad jeg snakker om.
Har I gode råd om hvad man kan gøre, og hvordan man lærer at leve med det? Fordi ja jeg ved godt at det jo bare er en virus egentlig, men det der er slemmest for mig er tanken om, at der er chance for jeg kan videregive denne virus til andre, og det ville virkelig være forfærdeligt hvis det skete..
Med venlig hilsen en meget forgrædt pige, der har startet weekenden rigtig dårligt ud..
Re: Hjælp! Forgrædt og vred
Hej 2801,
puha nej, det er ikke sjovt. Kan godt forstå din nedtur og ved ikke hvor meget min besked vil hjælpe, men det er altid rart at få et svar og vide, at der er andre i samme båd.
Jeg blev selv smittet for 1,5 år siden, mens jeg backpackede i Asien. Var lige blevet single efter et langt forhold og bang!, så bliver jeg smittet. Jeg skulle også på hospitalet i udlandet og endte med at bruge en masse penge og få meget lidt hjælp.
Jeg fik en mega nedtur over at skulle gå en fremtid i møde - som single og så endda med herpes. følte aldrig, jeg ville blive mig selv igen. Kunne slet ikke forholde mig til, at det skulle være en del af min identitet at være herpessmittet. Men sådan er det nu altså bare engang.
Der er ikke så meget at gøre andet end at lære at leve med det - så frustrerende som det nu engang kan være. Jeg selv har haft kvaler med at skulle finde nye sexpartnere, fordi jeg HADER at skulle fortælle om det. Jeg har nu haft snakken to gange og ingen af dem lod sig påvirke af det overhovedet - det er én selv, der virkelig skal lære at acceptere det.
Hvad der har virket for mig, selvom jeg stadig kan blive hamrende irriteret over situationen, er at finde ud af hvad der gør mig rigtig glad. Og tænke på, at det kan herpes på ingen måde forhindre mig at gøre. Du ER ikke herpes, du HAR herpes. Og ja, det er irriterende, men i sidste ende gør det ikke dig til et anderledes menneske og folk synes ikke dårligere om dig.
Tænk på at fyrene som regel ikke har et problem med det og at de udbrud, der kommer, går over snart igen. Jeg har læst på forskellige sites fra udlandet, at man kan prøve at vende det til noget positivt; at denne virus får dig til at leve sundere og være mere tro mod dig selv, da du passer på dig selv så godt du kan (for ikke at få nye udbrud).
Herudover kan det hjælpe at læse på forskellige fora - med folk, der har gode historier at fortælle. desværre er der en tendens til, at der ikke bliver svaret særlig meget herinde, hvilket jeg håber folk vil hjælpe med at ændre - vi er åbenlyst manger, der har behov for at dele vores tanker og erfaringer. Jeg har selv lige skrevet et indlæg, da jeg, nok modsat dig, har det problem, at jeg konstant frygter at jeg har udbrud, fordi jeg næsten ikke kan mærke dem. Det kan lyde som en luksus-ting, men det er det ikke af den årsag, at man da konstant er bange for at have udbrud man ikke har opdaget og dermed konstant er bange for at smitte andre.
Men altså; jeg har fundet denne side, som har en masse at byde på; http://www.herpes-coldsores.com/ - der er både fora og en lang række artikler om emnet.
Håber du kan finde det gode humør tilbage! Du er ikke alene og vær med til at give den virus et spark i røven - den skal sgu ikke få lov til at ødelægge din dag og gode humør
Vær stærk og vær den, der siger fuck herpes, så det ikke er herpes, der fucker med dig ![Wink ;)](./images/smilies/icon_e_wink.gif)
puha nej, det er ikke sjovt. Kan godt forstå din nedtur og ved ikke hvor meget min besked vil hjælpe, men det er altid rart at få et svar og vide, at der er andre i samme båd.
Jeg blev selv smittet for 1,5 år siden, mens jeg backpackede i Asien. Var lige blevet single efter et langt forhold og bang!, så bliver jeg smittet. Jeg skulle også på hospitalet i udlandet og endte med at bruge en masse penge og få meget lidt hjælp.
Jeg fik en mega nedtur over at skulle gå en fremtid i møde - som single og så endda med herpes. følte aldrig, jeg ville blive mig selv igen. Kunne slet ikke forholde mig til, at det skulle være en del af min identitet at være herpessmittet. Men sådan er det nu altså bare engang.
Der er ikke så meget at gøre andet end at lære at leve med det - så frustrerende som det nu engang kan være. Jeg selv har haft kvaler med at skulle finde nye sexpartnere, fordi jeg HADER at skulle fortælle om det. Jeg har nu haft snakken to gange og ingen af dem lod sig påvirke af det overhovedet - det er én selv, der virkelig skal lære at acceptere det.
Hvad der har virket for mig, selvom jeg stadig kan blive hamrende irriteret over situationen, er at finde ud af hvad der gør mig rigtig glad. Og tænke på, at det kan herpes på ingen måde forhindre mig at gøre. Du ER ikke herpes, du HAR herpes. Og ja, det er irriterende, men i sidste ende gør det ikke dig til et anderledes menneske og folk synes ikke dårligere om dig.
Tænk på at fyrene som regel ikke har et problem med det og at de udbrud, der kommer, går over snart igen. Jeg har læst på forskellige sites fra udlandet, at man kan prøve at vende det til noget positivt; at denne virus får dig til at leve sundere og være mere tro mod dig selv, da du passer på dig selv så godt du kan (for ikke at få nye udbrud).
Herudover kan det hjælpe at læse på forskellige fora - med folk, der har gode historier at fortælle. desværre er der en tendens til, at der ikke bliver svaret særlig meget herinde, hvilket jeg håber folk vil hjælpe med at ændre - vi er åbenlyst manger, der har behov for at dele vores tanker og erfaringer. Jeg har selv lige skrevet et indlæg, da jeg, nok modsat dig, har det problem, at jeg konstant frygter at jeg har udbrud, fordi jeg næsten ikke kan mærke dem. Det kan lyde som en luksus-ting, men det er det ikke af den årsag, at man da konstant er bange for at have udbrud man ikke har opdaget og dermed konstant er bange for at smitte andre.
Men altså; jeg har fundet denne side, som har en masse at byde på; http://www.herpes-coldsores.com/ - der er både fora og en lang række artikler om emnet.
Håber du kan finde det gode humør tilbage! Du er ikke alene og vær med til at give den virus et spark i røven - den skal sgu ikke få lov til at ødelægge din dag og gode humør
![Smile :)](./images/smilies/icon_e_smile.gif)
![Wink ;)](./images/smilies/icon_e_wink.gif)
Re: Hjælp! Forgrædt og vred
Hej!
Tusinde tak for dit hjælpende svar, det hjælper virkelig at høre andres erfaringer og følelser omkring emnet, så man netop ved man ikke er alene. Rigtig godt citat med at man skal se det som om, at man lærer bedre at passe på sig selv, tror jeg vil begynde at tænke sådan.
Jeg har det på fuldstændig samme måde som dig, at jeg konstant er bange for at få et udbrud, også derfor jeg ikke har haft et sexliv halvandet år, fordi jeg er simpelthen bare så bange for at smitte en anden. Især fordi jeg selv blev smittet, selvom ham jeg var sammen med brugte kondom. Jeg ved desværre heller ikke hvordan man nogensinde skal få sin sexlyst tilbage og ikke konstant være bange for at få et udbrud og derved smitte en anden.
Sjovt, eller vel nærmere du også blev smittet i Asien
Men igen tusinde tak for responsen, det hjalp lige lidt på humøret!
Tusinde tak for dit hjælpende svar, det hjælper virkelig at høre andres erfaringer og følelser omkring emnet, så man netop ved man ikke er alene. Rigtig godt citat med at man skal se det som om, at man lærer bedre at passe på sig selv, tror jeg vil begynde at tænke sådan.
Jeg har det på fuldstændig samme måde som dig, at jeg konstant er bange for at få et udbrud, også derfor jeg ikke har haft et sexliv halvandet år, fordi jeg er simpelthen bare så bange for at smitte en anden. Især fordi jeg selv blev smittet, selvom ham jeg var sammen med brugte kondom. Jeg ved desværre heller ikke hvordan man nogensinde skal få sin sexlyst tilbage og ikke konstant være bange for at få et udbrud og derved smitte en anden.
Sjovt, eller vel nærmere du også blev smittet i Asien
![Smile :-)](./images/smilies/icon_e_smile.gif)
Men igen tusinde tak for responsen, det hjalp lige lidt på humøret!
Re: Hjælp! Forgrædt og vred
Selvom der bruges kondom, kan man godt blive smittet, hvis man har sår/virus et andet sted, end der hvor kondomet dækker. Men det er ikke noget man hører så meget om.
Jeg selv blev smittet af min eksmand. Jeg vidste godt, han havde forkølelsessår på munden, men var blevet oplært med, det kun smitter under udbrud, der blev jeg klogere.
Da du fik konstateret herpes igen (der hvor det normalt ikke var), hvilke type var det så? simplex eller zoster? for hvis det var zoster, så er det det man populært kalder helvedesild, og er en reaktivering af skoldkoppevirus. Har selv haft det, og det er pænt smertefuldt, selvom mit var et lille udbrud. simplex er den type, der oftest går under betegnelsen "forkølelsessår".
Ja, det er ikke sjovt at skulle tage snakken med evt. sexpartnere, fortælle dem, man har herpes (også kaldet forkølelsessår), men de fleste fyre er meget forstående overfor det, især hvis de får valget, og får det at vide inden. Har selv en fast fyr, og så snart jeg øjnede muligheden for at fortælle ham det, gjorde jeg det, og han blev ikke skræmt væk, tværtimod. Så det kræver bare, man selv kan acceptere man har fået en møgirriterende virus ind i kroppen, men husk, du er IKKE den virus. Og man skønner at op mod 80% af den voksne befolkning har antistoffer mod enten hsv-1 eller hsv-2. Så du er helt klart ikke alene.
Jeg selv blev smittet af min eksmand. Jeg vidste godt, han havde forkølelsessår på munden, men var blevet oplært med, det kun smitter under udbrud, der blev jeg klogere.
Da du fik konstateret herpes igen (der hvor det normalt ikke var), hvilke type var det så? simplex eller zoster? for hvis det var zoster, så er det det man populært kalder helvedesild, og er en reaktivering af skoldkoppevirus. Har selv haft det, og det er pænt smertefuldt, selvom mit var et lille udbrud. simplex er den type, der oftest går under betegnelsen "forkølelsessår".
Ja, det er ikke sjovt at skulle tage snakken med evt. sexpartnere, fortælle dem, man har herpes (også kaldet forkølelsessår), men de fleste fyre er meget forstående overfor det, især hvis de får valget, og får det at vide inden. Har selv en fast fyr, og så snart jeg øjnede muligheden for at fortælle ham det, gjorde jeg det, og han blev ikke skræmt væk, tværtimod. Så det kræver bare, man selv kan acceptere man har fået en møgirriterende virus ind i kroppen, men husk, du er IKKE den virus. Og man skønner at op mod 80% af den voksne befolkning har antistoffer mod enten hsv-1 eller hsv-2. Så du er helt klart ikke alene.
Re: Hjælp! Forgrædt og vred
Hej kama
Tusinde tak for dit svar! Ja det er bare super uretfærdigt.
Jeg ved faktisk ikke hvilken slags det er, da det blev konstateret. Men vil lige prøve at læse lidt på nettet om det du nævner, fordi det kan da sagtens være det er tilfældet. Hænger det sammen med at man har herpes da?
Jeg er begyndt at fortælle mig selv, at det ikke er en køndssygom jeg har men derimod en forkølsesvirus som bare sidder et super uheldigt sted.
Tusinde tak for dit svar! Ja det er bare super uretfærdigt.
Jeg ved faktisk ikke hvilken slags det er, da det blev konstateret. Men vil lige prøve at læse lidt på nettet om det du nævner, fordi det kan da sagtens være det er tilfældet. Hænger det sammen med at man har herpes da?
Jeg er begyndt at fortælle mig selv, at det ikke er en køndssygom jeg har men derimod en forkølsesvirus som bare sidder et super uheldigt sted.
Re: Hjælp! Forgrædt og vred
Herpes Zoster (vzv) hænger ikke nødvendigvis sammen med, man har en af herpes simplex-typerne. Når man får skoldkopper (oftest som barn) kalder man virussen varicella zoster. Den forsvinder aldrig fra kroppen igen, men ligger i dvale (ligesom hsv). Man kan så være så heldig, der aldrig kommer genudbrud, men man kan også være det modsatte. Et genudbrud af skoldkoppevirussen, kalder man så for herpes zoster (da den er i familie med herpes virussen) eller helvedesild, som jeg tidligere skrev. Så vidt jeg ved, hører zoster også til blandt de typer, man tester for, når man tester for herpes. Det gjorde de i hvert fald ved mig, da jeg fik konstateret hsv-1.
Det er som regel ældre, dvs. folk over 60-70 år, der får genudbrud, eller folk, der af en eller anden grund kan have et svækket immunforsvar. Men det ses sjældent hos yngre (havde dog selv et helvedesild udbrud sidste år, til alt held var det lille, og har normalt et sundt og stærkt immunforsvar). Men det behøver ikke at være relateret til hsv.
Det er også det helt rigtige at sige til dig selv, at det er et forkølelsessår, som bare er meget uheldigt placeret
for det er jo det det er.
Det er som regel ældre, dvs. folk over 60-70 år, der får genudbrud, eller folk, der af en eller anden grund kan have et svækket immunforsvar. Men det ses sjældent hos yngre (havde dog selv et helvedesild udbrud sidste år, til alt held var det lille, og har normalt et sundt og stærkt immunforsvar). Men det behøver ikke at være relateret til hsv.
Det er også det helt rigtige at sige til dig selv, at det er et forkølelsessår, som bare er meget uheldigt placeret
![Wink ;)](./images/smilies/icon_e_wink.gif)
Re: Hjælp! Forgrædt og vred
Hej kama,
Tak for svar, jeg læste lige om symptomerne til zooster, og det lyder ikke umiddelbart som det. Men så alligevel har mit immunsystem af en eller anden mærkelig grund været helt nede, og fik en halsbetændelse med penicilin 3 gange på en måned med rigtig meget feber, og plejer normalt ikke at være syg.
Men det udbrud jeg har nu, sidder alle andre steder end hvor mine herpes udbrud normalt sidder, så ved ikke om jeg har smittet mig selv eller hvad jeg har. Plus at det kløede helt afsindigt meget, hvilket det aldrig har gjort før. Også derfor jeg ikke troede det var et herpes udbrud indtil resultaterne kom fra lægen.
Det er så forvirrende hvad der lige foregår dernede nogle gange hehe:-)
Tak for svar, jeg læste lige om symptomerne til zooster, og det lyder ikke umiddelbart som det. Men så alligevel har mit immunsystem af en eller anden mærkelig grund været helt nede, og fik en halsbetændelse med penicilin 3 gange på en måned med rigtig meget feber, og plejer normalt ikke at være syg.
Men det udbrud jeg har nu, sidder alle andre steder end hvor mine herpes udbrud normalt sidder, så ved ikke om jeg har smittet mig selv eller hvad jeg har. Plus at det kløede helt afsindigt meget, hvilket det aldrig har gjort før. Også derfor jeg ikke troede det var et herpes udbrud indtil resultaterne kom fra lægen.
Det er så forvirrende hvad der lige foregår dernede nogle gange hehe:-)
Re: Hjælp! Forgrædt og vred
Hej 2801
Fortvivl ikke. Du har en helt normal reaktion på din tilstand, men med årene bliver det meget lettere.
Jeg blev selv smittet som 20 årig før der var noget der hed internet, og jeg følte mig helt alene.
Jeg kan betolige dig med, at frygten for hvordan en evt ny partner reagerer på at du har HSV er
ubegrundet. Jeg har aldrig oplevet det som et problem, og det er også mit indtryk at de fleste oplever
det samme. Jeg er lykkelig gift med 3 børn. Et godt råd er slet ikke at tage medicin hvis du kan.
Jeg har taget den gængse medicin gennem mange år, indtil jeg for halvandet år siden fik en voldsom allergisk reaktion på Aciclovir. Jeg måtte derfor klare mig uden, hvilket jeg ikke anede kunne lade sig gøre! Min læge sagde godt nok, at så måtte man prøve med noget andet medicin, men det turde jeg simpelthen ikke. Som du selv skriver er det en simpel virus, som faktisk går over af sig selv. Jeg har "opdraget" min krop til at slå virussen ned selv. Nogle gange dupper jeg det med klorhexidin, og udbruddene varer fra 3-6 dage. Jeg er rystet over, at lægerne herhjemme ikke anbefaler folk at prøve at klare sig uden. Som andre også skriver herinde handler det om at behandle sin krop (og sjæl) ordentligt for at mindske sine udbrud: Få nok søvn, motion og spise sundt; Kort sagt, at leve et liv i balance. Noget som egentlig gælder for alle mennesker. Søg viden på nettet, der er virkelige mange gode råd at finde derude.
Fortvivl ikke. Du har en helt normal reaktion på din tilstand, men med årene bliver det meget lettere.
Jeg blev selv smittet som 20 årig før der var noget der hed internet, og jeg følte mig helt alene.
Jeg kan betolige dig med, at frygten for hvordan en evt ny partner reagerer på at du har HSV er
ubegrundet. Jeg har aldrig oplevet det som et problem, og det er også mit indtryk at de fleste oplever
det samme. Jeg er lykkelig gift med 3 børn. Et godt råd er slet ikke at tage medicin hvis du kan.
Jeg har taget den gængse medicin gennem mange år, indtil jeg for halvandet år siden fik en voldsom allergisk reaktion på Aciclovir. Jeg måtte derfor klare mig uden, hvilket jeg ikke anede kunne lade sig gøre! Min læge sagde godt nok, at så måtte man prøve med noget andet medicin, men det turde jeg simpelthen ikke. Som du selv skriver er det en simpel virus, som faktisk går over af sig selv. Jeg har "opdraget" min krop til at slå virussen ned selv. Nogle gange dupper jeg det med klorhexidin, og udbruddene varer fra 3-6 dage. Jeg er rystet over, at lægerne herhjemme ikke anbefaler folk at prøve at klare sig uden. Som andre også skriver herinde handler det om at behandle sin krop (og sjæl) ordentligt for at mindske sine udbrud: Få nok søvn, motion og spise sundt; Kort sagt, at leve et liv i balance. Noget som egentlig gælder for alle mennesker. Søg viden på nettet, der er virkelige mange gode råd at finde derude.
Re: Hjælp! Forgrædt og vred
Hej NyGæst
Tusinde tak for svaret! Det glæder mig at høre at det bliver bedre med årene! Fordi puha, synes ikke det er sjovt at være ung med sådan en lorte virus!!
Det du skriver med medicinen synes jeg er ret interessant, da jeg generelt er lidt imod at tage medicin, og er virkelig heller ikke glad for at tage de piller. Men min læge fortalte mig at pillerne ikke tager virussen, men bare gør det mindre smertefuldt, så egentlig er det jo kroppen der klarer det hele selv. Mine andre udbrud har jeg også bare bidt i mig, men dette var så smertefuldt og stort at jeg ikke sov flere nætter, derfor tænkte jeg fuck det, jeg skal have de piller nu!
Men når du så har udbruddene og ikke tager medicin, gør det ikke vildt ondt??
Tusinde tak for svaret! Det glæder mig at høre at det bliver bedre med årene! Fordi puha, synes ikke det er sjovt at være ung med sådan en lorte virus!!
Det du skriver med medicinen synes jeg er ret interessant, da jeg generelt er lidt imod at tage medicin, og er virkelig heller ikke glad for at tage de piller. Men min læge fortalte mig at pillerne ikke tager virussen, men bare gør det mindre smertefuldt, så egentlig er det jo kroppen der klarer det hele selv. Mine andre udbrud har jeg også bare bidt i mig, men dette var så smertefuldt og stort at jeg ikke sov flere nætter, derfor tænkte jeg fuck det, jeg skal have de piller nu!
Men når du så har udbruddene og ikke tager medicin, gør det ikke vildt ondt??
Re: Hjælp! Forgrædt og vred
Hej 2801
Udbruddene tager af henover årene. I årene fra 20-40 havde jeg 1-2 udbrud om året. Jeg tror også at kroppen "vænner" sig til smerten, så det ikke føles så voldsomt. Alene det, at udbruddet sidder hvor det gør, er jo noget man lige skal overvinde (specielt for os kvinder).Jeg synes ikke at det gør særligt ondt mere.
Jeg glemte at skrive at det faktisk var en dygtig homøopat, der sagde at jeg skulle stoppe med medicinen. Han fortalte bla.a. at antiviral medicin, (aciclovir osv) hjælper kroppen med at slå virus ned, og dermed kan kroppen miste evnen til selv at gøre det. Det var det der skete for mig da jeg var omkring de 40; Jeg fik udbrud hele tiden, og hver gang jeg var stoppet med en pillekur, kom udbruddet tilbage. Efter et stykke tid kom så en voldsom allergisk reation på medicinen, hvor hele mit ansigt svulmede op. Ikke mere medicin til mig, tak! Jeg har tænkt mig at skrive et indlæg om det her på siden, da jeg kan se at mange oplever at piller/salve ikke virker med tiden.
Jeg har det sådan nu, at hvis der er et udbrud på vej, trækker jeg bare på skuldrene, da jeg ved at det er hurtigt overstået.
De kommer som regel omkring menstruationen, men nogen gange går der måneder imellem.
Jeg er helt sikker på at du med tiden kommer til at leve fint med det.
Jeg prøver at fortælle mine teenagebørn, at det er en rigtig dårlig ide at have mange sexpartnere. Når jeg tænker tilbage, har jeg ikke selv fået noget særligt ud af mit noget udsvævende sexliv som ung, andet end, nå ja, HSV. Når jeg snakker med mine veninder, siger de sjovt nok det samme. Det var ikke det værd. Jeg tror ikke, det fra naturens side har været meningen at vi mennesker skal have så mange forskellige partnere, når man tænker på alle de kønssygdomme man kan få. Og kondom bekytter ikke altid.
Tag ikke dette som en moralprædiken, men som et godt råd du kan bruge eller ej; Flirt, kys og kram en masse, men gem sex til den eneste ene! Jeg ved det lydet tosset og gammeldags.........
Jeg er helt sikker på at du en dag finder en skøn partner, som vil være flintrende ligeglad med din HSV!
Udbruddene tager af henover årene. I årene fra 20-40 havde jeg 1-2 udbrud om året. Jeg tror også at kroppen "vænner" sig til smerten, så det ikke føles så voldsomt. Alene det, at udbruddet sidder hvor det gør, er jo noget man lige skal overvinde (specielt for os kvinder).Jeg synes ikke at det gør særligt ondt mere.
Jeg glemte at skrive at det faktisk var en dygtig homøopat, der sagde at jeg skulle stoppe med medicinen. Han fortalte bla.a. at antiviral medicin, (aciclovir osv) hjælper kroppen med at slå virus ned, og dermed kan kroppen miste evnen til selv at gøre det. Det var det der skete for mig da jeg var omkring de 40; Jeg fik udbrud hele tiden, og hver gang jeg var stoppet med en pillekur, kom udbruddet tilbage. Efter et stykke tid kom så en voldsom allergisk reation på medicinen, hvor hele mit ansigt svulmede op. Ikke mere medicin til mig, tak! Jeg har tænkt mig at skrive et indlæg om det her på siden, da jeg kan se at mange oplever at piller/salve ikke virker med tiden.
Jeg har det sådan nu, at hvis der er et udbrud på vej, trækker jeg bare på skuldrene, da jeg ved at det er hurtigt overstået.
De kommer som regel omkring menstruationen, men nogen gange går der måneder imellem.
Jeg er helt sikker på at du med tiden kommer til at leve fint med det.
Jeg prøver at fortælle mine teenagebørn, at det er en rigtig dårlig ide at have mange sexpartnere. Når jeg tænker tilbage, har jeg ikke selv fået noget særligt ud af mit noget udsvævende sexliv som ung, andet end, nå ja, HSV. Når jeg snakker med mine veninder, siger de sjovt nok det samme. Det var ikke det værd. Jeg tror ikke, det fra naturens side har været meningen at vi mennesker skal have så mange forskellige partnere, når man tænker på alle de kønssygdomme man kan få. Og kondom bekytter ikke altid.
Tag ikke dette som en moralprædiken, men som et godt råd du kan bruge eller ej; Flirt, kys og kram en masse, men gem sex til den eneste ene! Jeg ved det lydet tosset og gammeldags.........
Jeg er helt sikker på at du en dag finder en skøn partner, som vil være flintrende ligeglad med din HSV!